radio

Radio 1980 - 2000
Desember 1981 sa [|Lars Roar Langslet] at det over en prøve periode var mulig å drive nærradio, og man trengte ikke søke myndighetene om tillatelse, konsesjon. Våren 1982 kom det flere nærradioer rundt om i landet. Det var organisasjoner og lokallag som delte samme frekvens, og programmene avløste hverandre. De måtte altså avtale seg imellom når de skulle sende programmene sine, så de ikke ble sendt samtidig. En av de største utfordringene for radioene var at de ikke finansieres med reklame, det var slik for å holde pressen og kommersielle aktører utenfor.

NRK

NRK følte seg truet da nærradioene ikke trengte å søke om konsesjon, de hadde drevet med flere prøve sendinger av en ny radiokanal, [|p2], som de hadde planlagt å starte opp en god stund. Etter et par år ble den offisielt åpnet i september 1984, ledelsen av kanalen ble lagt i Trondheim. P2 var mer rettet mot ungdom, og var litt ”løsere” enn p1. P2 kom på et godt tidspunkt, med tanke på all den nye konkurransen fra nærradio.

I 1993 hadde NRK forberedt seg på ny konkurranse fra radio. De etablerte en ny radio kanal, i tillegg til [|p1] og p2. de laget nå [|p3] som var rettet mot ungdom og skulle innholde mye musikk. Mens p2 skulle nå holde mer om kultur og der skulle det være et mer seriøst program tilbud. P1 skulle rette seg mot et bredere lag av lyttere, og de skulle ha direktesendinger. NRK fikk hjelp av markedsanaluseinstituttet MMI, det var de som hjalp dem med å profilere og gjøre om de 2 gamle radiokanalene, og som hjalp dem fikse på den nye. NRK rekrutterte de beste programledere fra nærradioen til p3, og nærradioen tapte mange lyttere. Men høsten 1993 kunne radiolytterne høre på 4 radiokanaler, som var riksdekkende. Nærradioene var der de og, men det ble mindre og mindre av dem. Det kom en egen lov i 1987 som gjorde det mulig for nærradioen å være permanent. Nærkringkastingsnemda, som nå blir kalt statens medieforvaltning, fikk i oppgave om å dele ut konsesjoner, tillatelser. NRK mistet nå sitt monopol på kringkasting på radio, på grunn av den nye kringkastingsloven. Etter bestemte regler kunne nå nærradio ha reklame, loven gjorde at det ble mer profesjonalisering av nærradioen. Radio Nettverk etablert og sendte riksdekkende nyheter gjennom flere nærradioer. Det danske Aller-konsernet kjøpte seg inn i flere nærradioer under navnet [|radio 1]. Bransjen ble mer kommersialiser, og det gjorde det vanskeligere for de små nærradioene som var ikke-kommersielle ideelle, som for eksempel [|radioOrakel].

[|p4]

På 1990-tallet fikk Norge to nye riksdekkende radiostasjoner, dette gikk solid utover nærradioene som tapte både markedsandeler og lyttere. Mange dyktige programskapere ble også rekruttert fra nærradioen til Petre og P4. P4 startet å sende sine programmer i alle storbyene i Norge i september 1993, de hadde høyeffektfrekvenser i motsetning til nærradioene som hadde lavfrekvens. P4 stakk da av med de fleste av nærradiolytterne fordi de hadde så bra frekvens, i tillegg tok de også programledere fra nærradioene. Det ble vanskelig for nærradioene å holde seg gående, fordi nå tok ptre og P4 fra dem deres reklameinntekter. Det er jo mye mer fristende å sende reklame til store deler av Norge, enn en liten by. P4 hadde mye forarbeid når det gjaldt å kartlegge målgruppen, når de fant målgruppen sin fant de da de programmene og musikken som passet. De hadde da formatert radio, det er radio som spiller en bestemt musikkgenre for å nå sin målgruppe.